Felicis
Heřmanův Městec, 22. – 24. 3. 2013
V dalším hvězdném systému je několik planet s dýchatelnou atmosférou. Zdá se, že civilizace je na páté planetě s atmosférou dýchatelné směsi lehkých plynů. Brzy tam vyšleme výsadek.
Zapsala: první důstojník Arien
Pátek 22. 3. 2013
Sraz byl na Hlavním nádraží, ze kterého jsme se vlakem vydali do Heřmanova Městce. Po ubytování v DDM Ježkovka násladovala večeře. Když byli všichni najedení, přišel doktor Locam, vybral šerpy, ukázal nám místní civilizaci, zahráli jsme si hru sisinky a upíři, rozloučili se a šli spát.
Sobota 23. 3. 2013
Ráno nás ze spacáku vytáhla krásná vůně snídaňových toustů, ke kterým jsme si poté i dali teplý čaj. Během snídaně nás ještě navštívil doktor s tím, že je třeba doplnit lodní zásoby. Dal nám tedy dva papíry, na kterých bylo napsáno, co je potřeba koupit. Jenže ten seznam byl vytvořený palubním počítačem, takže bylo potřeba to vyluštit (morseovka).
![herman-2-nahled](obrazky/celhry/uss/herman-2-nahled.jpg)
Pustili jsme se do luštění seznamů…
Po vyluštění zpráv nás čekal nákup, ale většina obchodů byla otevřena pouze do jedenácti hodin, proto nezbýval čas na loudání. Když jsme dorazili z nákupu na základnu, tak jsme se setkali s obyvatelem této planety Feliem. Hrálo se spoustu her např. sněmovna lordů.
Když Felix odešel, tak nikdo venku neviděl poručíka. A kde se vzal, tu se vzal a objevil doktor. Říkal, že je poplach, protože všichni z posádky kromě nás a doktora nevnímají. Poručík byl na sluníčku a vypadal, jako když má úžeh.
Ukázalo se, že ve vzduchu tu poletuje nějaký neznámý prach nebo plyn a právě kvůli tomu jsou místní obyvatelé – Felicané – neustále tak šťastní. Ti jsou na něj ale zvyklí už od narození, na posádku, která se s ním potkala poprvé, měl účinek až moc silný. Tak třeba poručík Katrys jenom tak seděla, vůbec nevnímala, spokojeně se usmívala a o nic se nestarala. Kdyby se nepodařilo s tím něco udělat, nejspíš by takhle brzo umřela hlady.
Naštěstí někteří členové posádky zůstali odolní. Dr. Locam, protože je robot, a my výsadkáři ze Země, asi protože máme jiný organismus než lidé z Centauri. Palubní počítač vyhledal místa, na kterých se prach usadil ve větším množství a my jsme vyrazili, aby jsme ho přinesli k rozboru. Hned na prvním místě, kam nás navigace zavedla, byla na vrstvě sněhu a listí usazená velká dávka. Prach měl krásnou zlatou barvu.
![herman-3-nahled](obrazky/celhry/uss/herman-3-nahled.jpg)
Druhé ložisko se nám nepodařilo objevit. Na místě, kde mělo být třetí, se nám také nepodařilo objevit. Prófa stál s navigací v ruce a povídá:„Vzdálenost jeden metr, přesnost tři metry, tak kde to teda je?“ za chviličku se ukázalo, že ložisko bylo docela blízko. Prófa na něm totiž celou dobu stál. Brodili jsme potoky a přelézali ploty a takhle se nám podařilo brzo nasbírat pořádnou dávku na vzorek. Jakmile ho bylo dost, vrátili jsme se na loď, kde nás čekala taková porce skvělých lívanců, že to některým nedalo a přejedli se až jim bylo špatně.
Po odpočinku z bolavého břicha od lívanců jsme se vydali na seškrábání zlatého prachu z květiny, který jsme našli po okolí na různých věcích jako je třeba šiška a listy. Za pár hodin bylo hotovo, seškrábáno, předáno a uvařeno. Vydali jsme se tedy ven najít poručíka Katrys a důstojníka Arien.
Hledání proběhlo po celém okolí, ale nikde nebyly k nalezení. Naštěstí jsme po dlouhém hledání našli. Přiběhli jsm k poručíkovi, kterého jsme našli jako první. Byla úplně mimo, ale to nás neodradilo k sundání její boty, jak bylo ve zprávě s pokyny. Když jsme tak učinili, najednou se probrala a vůbec nevěděla, co se děje a proč to děláme. Vysvětlili jsme jí to, ale ona stále nevěřila. Odvedli jsme jí dále k Arien a ona sama věděla, co se děje. Nakonec po dlouhé namáhavé práci byla vyléčena i důstojník. Velice nám poděkovaly a lékař Locam odešel zachránit i kapitána, jelikož on jediný se mohl
![herman-4-nahled](obrazky/celhry/uss/herman-4-nahled.jpg)
dostat do jeho kajuty. Vrátili jsme se s nimi a šli na večeři. Po večeři přišla Felicie, aby si s námi zahrála prima hru – ruletu.
Všichni se hrozně bavili, sázeli, vyhrávali, bohatli ale taky prohrávali a chudli. Naštěstí banka půjčovala chudým pár drobných za podmínek, že dluh vrátí. Někteří vrátili a ještě vydělali, ale někteří prohráli vše, i ten dluh. Poté se s námi Felicie rozloučili, a že si zítra svůj dluh vybere, pozdravili jsme a šli jsme spát.
Neděle 24. 3. 2013
Třetí a poslední den ráno po snídani byla chvilka úklidu. Když bylo všechno uklizeno, přišla správcová, všechno se vyřídilo, zařídilo a my směle šlapali směr nádraží na vláček. Cesta byla skvělá a rychle utíkala. Na nádraží v Praze jsme se rozloučili a šli domů
Zapsal: Fany, Večernice, Profesor, Tom, Radar, Večernice